Dekle Iz Kavarne
Ja, prosim. Ena je dovolj. -Hvala, gospod.
Bi vas motilo...
Ne, izvolite.
To je pa veliko sladkorja.
Kar naporen dan je.
Hujši ko je dan, več sladkorja?
Ja. No, v mejah.
Nikoli več kot štiri. Tudi ob najhujših dneh.
Pravzaprav ni slab čaj, kot bi bil Italijanski.
Kakšna je vaša kava?
Ne preveč dobra...
kot bi bila Italijanska.
Imela sem fanta, s katerim sva sedela takole.
Če je sedel nasproti mene, je bil pod pritiskom, da mora govoriti.
Je dolgo ostal vaš fant? -Ne.
Menil je, da nisva za skupaj.
Običajno je spal v...
stari, porisani, Marks & Sparks pižami...
z zapetim zgornjim gumbom.
Nikoli ne zapnem zgornjega gumba.
Delaš tu v bližini? -Ja.
Zanimivo?
Ima svoje trenutke.
Veliko papirjev.
Veliko pisal.
Pa si se malo izmuznil? -Ja.
Za malo miru in tišine, brez klepetanja.
Ne, to je...
Prijetno je.
Lahko se presedeš...
Lahko pa se jaz. -Ne.
Bom jaz... -Se bom jaz.
Ne, ostani tam.
Presedla se bom nazaj.
Kaj pa ti? Kaj ti počneš?
Nič.
Neke vrste študentka.
Torej Marks & Spencer še vedno izdelujeta dobre pižame.
Res ne bi vedel. Zdaj imajo v glavnem hrano, ni tako?
Res ne bi vedela.
Nisem bila že dolgo tam.
Rekli so mi, da je to kraj za zmenke.
Ljudje hodijo tja nakupovat...
in občasno omenjajo špagete ala carbonara...
in nenadoma ljubijo cvetje
Verjetno se morajo ljudje nekako srečevati.
Ja.
Jojme.
Šef mi da le malo svobode.
Moral bom iti. -Bolje, da popiješ do konca.
Ves sladkor je na dnu. To je najboljši del.
Ja, če hočeš biti debel, debel, debel.
Kar seveda, hočem.
Prijetno je bilo... sedeti nasproti tebe.
In tebe.
Tudi pri diagonalnem sedenju sem užival, očitno.
Jaz sem Lawrence.
Gina.
Na svidenje. -Na svidenje.
Poglej, bi te motilo, da bi se mogoče še kdaj dobila...
na kavi ali prigrizku, kdaj?
Prav.
No...
Dobro.
Kdaj bi bilo...
Kadarkoli. Preprosto nimam kaj početi s svojim časom.
To je precej strogo nasprotje.
Kaj praviš potem na kosilo? Naslednji četrtek?
Ne, prekleto. Sreda po tem?
Ne. V petek, čez dva tedna?
Ja, prosta sem.
Kje?
Zraven je italijanska restavracija.
Sliši se v redu.
V redu, sijajno.
Ne bom mogel dolgo, na žalost, ker... Ne, krasno bo. Hvala.
Se že veselim.
Bolje bo, da grem. Sem že strašno pozen.
Pojdi. Ne garaj preveč.
Žal je to, kar počnem.
Američani so proti in pravijo, da nikoli ne bodo pristali na to.
Pa Nemci?
Težava je, da je pri njih zelo malo javnega interesa za to.
Visoka inflacija in nezaposlenost, nepriljubljenost priseljencev.
Če bi bilo več javnega interesa, bi storili kaj več, pa nič ne kaže na to.
Poznam nekaj Nemcev, ki so zelo prepričljivi.
Prosil jih bom, da govorijo glasneje. Kaj pa Francozi?
Francozi so popolnoma naklonjeni, so že pristali na vse.
Tako. Potrebujemo le...
veliko Francozov, da se preselijo v Nemčijo, in vse bo v redu.
V redu, dovolj o tem.
Ampak prosim, preletimo še enkrat te ocene.
Če bomo morali naprej s samo štirimi G8 partnerji...
moram biti prepričan, da ne gre za sramoten znesek...
da je že videti kot neuspeh. Lawrence?
Ja, preletel bom številke in vam dostavil nekaj do ponedeljka.
Dobro. Hvala vsem.
George, kako si?
Kako je Ruth? -Dobro sva. V redu bova.
Dobro.
Pozdravi jo. -Ja.
Pridi v pisarno. Pregledala bova vprašanja subvencij.
Pravzaprav sem z nekom dogovorjen za kosilo.
Lahko odpoveš? -Ne ravno.
Kaj pomembnega? -Ne. Ja, po svoje.
V redu.
To morava končati pred začetkom naslednjega tedna.
Zelo pomembno in ni veliko časa.
Pojdi.
Oprosti, da sem pozen. Zadržan sem bil...
V redu je.
Mojbog, res si... -Urejena?
Nisem mislil reči tega. Sem hotel reči to?
Zagotovo nisem hotel reči tega.
Kakorkoli, lepo te je spet videti...
Moj oče prihaja iz Italije.
Res? -Ja.
Mislim, ne bi pomislila, če bi ga spoznala.
Ni temen ali karkoli.
Rojen je bil nekje v severni Italiji...
družina pa se je preselila sem, ko mu je oče umrl.
Pri katerih letih?
Star je bil 13.
Končal je pri čudni teti, ki so jo klicali Zeppa...
v Dollis Hillu.
Dokler ni spoznam moje mame, ki ji je bilo seveda ime Myrtle.
Myrtle? -Ja.
Njenemu očetu je bilo ime Horace.
Res so bili nesrečna generacija.
Ne morem verjeti, da sem ti povedal že dedkovo ime.
Besede več ne bom rekel do konca kosila.
Od zdaj naprej, si le ti, ti, ti.
Ne, jaz sem tista, ki se je potrudila urediti.
Ti pa izgledaš tako slabo, kot zadnjič. Večinoma moraš ti govoriti.
No, res se ne uredim, ne glede na to, kako se potrudim.
Bolj se urejam, bolj se vidi grozna stran.
Vam lahko kaj prinesem? -Ja, prosim, jaz bom grahovo juho...
in posebno rižoto.
Pa vi, gospa? -Isto.
Vino? -Ne, hvala.
Gospa? -Ja, prosim.
Želite pogledati vinsko karto? -Ne, sami izberite, zadovoljna bom.
Johnny, kako ste, gospod?
Dobro, hvala. Pa vi? -Zelo dobro.
Ni tisto minister za finance? -Je?
Mislim, da je.
In pravkar ti je pokimal.
Je res?
Ja.
Ja, no, prav imaš.
Moj šef je.
Mislim, da še nikoli prej nisem videla vplivne osebe.
Presenečena bi bila, kako malo vpliva imajo politiki te dni.
Razen John Major.
Gromozanska seksualna moč.
Misliš? -Vsekakor.
Umazani, umazani John.
Zelo majhne skodelice.
Žal mi je, da nisem naročil cappuccino, dalj bi ga lahko srkal.
Lepo te je bilo videti.
Saj ne boš naročil še drugo kavo, Lawrence?
Ne, mislim, da ne.
To je Gina.
To je minister.
William. Me veseli, Gina.
Poskrbi prosim, da pride Lawrence nazaj do sončnega zahoda.
Dobrobit naše hladne in bridke države...
je dejansko odvisna od njega in njegovega občasnega primernega dela.
Besedice več mu ne bom rekla.
Najlepše hvala.
Prosim.
Je bila grahova juha ogabna?
Neužitna.
Mislim, da sta bili vsaj dve vrsti graha v njej...
ena, ki jo običajno ne dajemo v hrano.
Hvala, da si prišla v moj konec mesta.
Prosim.
Stanuješ daleč od tod?
Ne. Dovolj blizu.
Dobro.
Bolje bo, da se vrnem.
Torej, na svidenje.
Adijo. -Adijo.
Smo se kje sploh približali ciljem?
Najbližje smo pri vodi.
Pitno vodo bi lahko zagotovili do 2015, po obljubah...
čeprav ne v Afriki.
In najslabše? -Vse drugo je slabo.
Prepolovimo lahko smrtnost otrok mlajših od pet let do 2150.
In vsi otroci bodo hodili v šolo do leta 2311.
Zaboga, to so smešne ocene. Še premier ne bo živel tako dolgo.
Dobro, tri minute za kavico.
Lawrence, predvidevam, da je ti ne boš potreboval...
glede na to, da si je precej veliko spil med kosilom.
Lepo dekle je.
Temu ne bi rekla lepo, rekla bi krasna.
Kakšna je razlika med lepo in krasno?
Nekaj v zvezi s strukturo kosti.
Lepa je lepa dokler je mlada, krasna pa ostane krasna za vedno.
Kaj misliš o tem, Lawrence? -Oprosti?
Oprosti, nisem poslušal. Sem kaj preslišal?
Ne.
Govorimo le o ameriških uvoznih obveznostih pri jeklu.
Ja. Spolzko področje.
Tako intenzivno parjenje pušča samca izčrpanega...
v tegobah, katere mora kralj živali prenesti.
Zdravo.
Jaz sem, Lawrence.
Bila sva...
Ja, seveda se me spomniš.
Od tega je le šest ur. Ja, res.
Imeti bi morala kakšno anevrizmo ali kaj podobnega, da bi pozabila.
Ja, kakorkoli, zanima me...
To je bilo prijetno. -Ja.
Veliko zrnja.
Kar dobro, če si ljubitelj zrnja.
Sem. -Dobro.
To ni kraj za "zrnofobične".
Naslednji petek grem na pot.
Kam? -V Reykjavik.
Madonca.
Seksi, svetlolasa Islandska dekleta.
Ne.
Konferenca je. Prav pomembna konferenca.
Srečanje G8 je, pravzaprav.
Kaj je to?
Dolga zabava...
kjer osem velikih svetovnih voditeljev delajo načrte za prihodnost.
O vsem, vključno s financami, zaradi česar grem, očitno.
Edino, kar vem o Reykjaviku je, da Björk prihaja od tam.
Kdo?
Najbolj kul ženska na planetu.
No, no.
Edino, kar jaz vem...
da je kraj, kjer je Bobby Fisher premagal Borisa Spasskyja...
v največji šahovski igri vseh časov.
Mogoče je kraj, o katerem ve vsak le eno dejstvo.
Mogoče bi morali vprašati natakarja, potem bi poznala tri dejstva.
Ja...
Ni ravno podoben osebi...
ki bi poznal kakšno dejstvo o Islandiji.
Ne.
Ne bi smel postavljati stereotipov.
Mogoče je velik oboževalec Björk.
Toda Björk dejstvo že poznava.
Res je.
Pred nekaj dnevi sem celo sanjala o tebi.
Bog, kako nerodno.
Kaj sem počel?
Sedel v kavarni in pil čaj.
Tako.
Nisem se boril z zmajem ali kaj glamuroznega.
Žal.
Se kdaj spomniš sanj?
Ne pogosto. Ko pa se, so vedno iste...
in prav patetične.
Kaj?
Ne morem povedati.
Preveč nerodno je. -Daj no.
Spet sem uredila.
Na splošno, v mojih sanjah me ljudje prosijo...
da se pridružim Rolling Stonesom.
Sedim doma, telefon zvoni...
na drugi strani pa sta Mick Jagger in Ron Wood...
skupaj na zvočniku, verjetno...
in me prosita, da vnesem nekaj svežine v njihovo skupino.
Ali sem v pisarni in mi rečejo...
"Nekdo te čaka spodaj," grem z dvigalom dol...
in tam je Keith Richards, čaka na zofi v veži.
Da mi svojo kitaro in reče...
"Daj no, človek, imaš glasbo, igraj.
Dali ti bomo heroina kolikor želiš. Samo zaigraj nam malo."
Rekel sem ti, da so patetične.
Kaj se potem zgodi?
Vedno zavrnem.
Običajno zamujam na oddelčne sestanke, tako da se izgovorim, da moram iti.
Si kaj misliš, kaj pomenijo?
Očitno strah.
Nisem to, kar sem sanjal da bom, ko sem bil mlad.
Ni čudovito, ko ni nobenega taksija...
v Londonu v današnjih dneh?
Odlično za drgetanje.
Ujela bom pozni avtobus.
Ne bodi nora. Nihče ne hodi več na avtobus.
Čeprav to pravzaprav ni res, kajne?
Ker je uporaba avtobusov precej porasla...
v zadnjih treh letih.
Veš vse o vsem? -Ne. Žal.
Veliko vem o določenih stvareh...
transportu, razvoju...
vendar malo o vsem ostalem, med drugim tudi o resničnem življenju...
in Björk, seveda.
Halo? -Halo.
Jaz sem, Lawrence.
Vem. Prepoznala sem tvoj glas.
Ja, seveda.
Ker sva pred dvema urama in pol skupaj sedela pri večerji.
Ja, seveda, očitno.
Oprosti, da kličem tako pozno.
Zanima me le, če bi slučajno...
želela iti v Reykjavik?
Reykjavik? -Ja, sem na višjem položaju...
in dovoljeno nam je pripeljati ženo ali spremljevalca.
Če bi rada izvedela še kakšno dejstvo...
o Islandiji.
Lawrence bo seveda vneto varoval svoje Milenijske cilje...
kajne, Lawrence?
Ja, prav imaš.
Ampak instinkt mi pravi, da bo letos spet prevladovala varnost.
Američani bodo zagotovo pritiskali s tem...
in Francozi se seveda ne bodo strinjali z njimi, da bo bolj zabavno.
Francozov sploh ne razumem. Vsi govorijo angleško...
ampak, ali bodo govorili na vrhu? Vraga bodo.
Z njimi govoriš pri večerji v brezhibni angleščini...
v trenutku, ko se približajo mikrofonu...
pa preklopijo nazaj na francoščino.
Za principe gre, Ruth.
Še vedno ne sprejmejo dejstva, da francoščina ni prevladujoč svetovni jezik.
Iz zelo jih jezi, da je Spielberg naredil popularnejše filme od Truffauta...
zelo jezni so, ker Coldplay nastopajo po vsem svetu...
nihče izven Pariza pa ne kupuje plošč Johnny Hallydaya.
Se vidimo čez minutko. -Seveda. Štirinajst sekund.
Ne hiti. -Seveda.
Potniki Icelandaira, polet številka 451 v Reykjavik...
se lahko vkrcajo pri vhodu štiri.
Oprosti, da zamujam. Avtobus se je pokvaril.
Nihče se ne vozi več z avtobusom.
Pravzaprav se. V zadnjih treh letih je porast za 27,8%.
Mojbog. -Kaj?
Pozabila sem prevzeti prtljago. -V prtljažniku je.
Res?
Super.
Te dni so vse oči uprte v vrh G8 v Reykjaviku.
Medtem ko poročamo, se sestajajo finančni uradniki. Na vrhu dnevnega reda...
Upamo, da bo dosežen kakšen sporazum med svetovnimi voditelji.
Nismo sami.
G. in ga. Anderson, soba 3317. Želimo vam prijetno bivanje.
Hvala.
Se vidimo jutri.
Ja, dobro. Lepo te je bilo videti, Ruth. Lahko noč.
Lahko noč, Lawrence. Zdravo.
Dober večer. Na ime Montague. -G. Montague...
Vaša soba je 5021. Tukaj je.
Upam, da bosta imela z ženo prijetno bivanje.
Moja krivda je. Moral bi biti bolj jasen.
Potreboval bom dve sobi. -Oprostite?
Dve sobi bom potreboval.
Eno zame in eno za gdč...
Taunton. -Taunton.
Žal mi je, gospod, hotel je poln.
Ste prepričani?
Prepričan sem, gospod. To je najbolj zaseden teden, kar smo jih imeli.
Popolnoma smo zasedeni.
Čestitke.
Ampak, mogoče, je še kakšen drug hotel v Reykjaviku?
Seveda je še veliko odličnih hotelov v Reykjaviku, gospod.
Jaz in moje osebje bi bili presrečni, da se pozanimamo za vas.
Bojim pa se, da so vsi, kot mi, popolnoma zasedeni.
Zaradi izkazane časti, da gostimo to srečanje, tu v Reykjaviku.
Prav.
Tako mi je žal.
V redu je.
Tak cepec sem.
Moral bi le reči, da te zanima samo seks.
Ne, res. To moram takoj jasno povedati...
drugače boš mislila...
nekje v ozadju svojih misli, da je to bivanje...
da so bili to moji nameni, ukaniti te kot šolar, da deliva sobo.
Resnica pa je, da so bile do zdaj moje rezervacije tako enostavne...
da so le rezervirali sobo, in jaz spal v njej...
tako da tokrat nisem niti pomisli.
In res, ko sem rekel, da bom pripeljal nekoga...
so napačno domnevali, tako sva končala v tem položaju.
Zame bi bilo pravo mučenje...
če bi sumila, da je bilo premišljeno.
Verjamem ti.
Hvala.
Poglejva sobo.
Bog. Zakonska postelja.
V redu je. Spala bom na kavču.
Ne, jaz bom spal na kavču.
Spim lahko kjerkoli, ti pa moraš opraviti delo.
Res, če bom spal na postelji ti pa na kavču, ne bom mogel spati.
Torej nima smisla, da spim na postelji...
ker tako ne bi mogel spati, ko bi bila ti na kavču.
Če boš ti na kavču, bom jaz na tleh, poleg kavča.
Potem noben ne bi bil na postelji, kar pa je neumno.
Mogoče se da postelja ločiti.
Mogoče je ena tistih, ki so v resnici niso zakonske.
Res je zakonska.
Bog.
Lahko noč, Lawrence. -Lahko noč.
Lahko noč. -Kavarno zapiramo čez 15 minut.
Vam lahko prinesem zadnjo kavo, gospod? Gospa?
Ja, hvala. Vsekakor. -Ja, hvala. To bi bilo lepo.
Povej mi, o čem boste jutri razpravljali?
O, Bog. Precej dolgočasne stvari.
Obljubim, da se ne bom dolgočasila.
V redu.
Ena zanimivih stvari, z mojega področja, je pravzaprav...
debata o Milenijskih razvojnih ciljih.
V letu 2000...
so skoraj vse država na svetu podpisale deklaracijo...
Rekel sem, da je dolgočasno.
Ne, samo hecam se.
"V letu 2000 so skoraj vse države sveta podpisale...
sijajno deklaracijo"...
Prav imaš, bolje je, sijajno deklaracijo...
ki predstavlja določene cilje, ki naj bi jih dosegli...
do leta 2015.
Ne, samo hecam se.
Povej mi o teh ciljih.
Ne bom odgovoril. Spet boš zaspala.
Obljubim, da ne bom.
Ne bom.
Cilji so v osnovi univerzalna obljuba...
da prepolovijo skrajno revščino...
revščino, ki dejansko ubija ljudi.
Da prepolovijo smrtnost otrok mlajših od pet let...
kar je šokantno visoko, ali umrljivost mater pri porodu...
kar je strašno visoko.
Povsem osnovne človeške pravice, ki obidejo polovico sveta.
Lahko noč, lahko noč. -Lahko noč.
Lahko noč, Lawrence. -Lahko noč, Gina.
Če se boš jutri dolgočasila, me pokliči. Lahko igrava.
Da zapravim malo denarja, ki ga moj mož zasluži.
To bi bilo lepo.
Verjetno bi morala... -Ja.
Natakarica, oprostite.
Je kje, da nimajo še zaprto?
Težava je, da gre vse bolj slabo.
Po sedanji oceni...
bi bilo mogoče na svetu malo bolje v 159 letih.
Takrat bom star 216 let.
In ti lahko spremeniš kaj?
Žal mi je, toda zapiramo. -Seveda. Krasno.
Ja, tak je načrt. Težava v razvojnem načrtu je...
da gre za uboge reveže, ki nimajo denarja...
zato enostavno zdrsne na dno dnevnega reda.
Toda boril se boš proti temu. -Ja, seveda, in veš...
mogoče dobimo polovico tistega, kar potrebujemo, kar tudi ne bo slabo.
Mogoče do takrat, ko končamo...
bo nepotrebno umiralo le 15.000 otrok na dan.
Petnajst tisoč?
Hecaš se. -Ne.
Petnajst tisoč bo polovica od tega kolikor jih zdaj.
30.000 otrok vsak dan umre zaradi skrajne revščine.
Otrok, ki sploh ne bi smel umreti, umre vsake tri sekunde.
Torej je pomemben sestanek. -Ja.
Vedno so.
Osem mož v eni sobi...
bi dejansko lahko rešilo...
na stotine milijonov življenj.
Srečno.
Hvala.
Pa sva spet tu.
Ja...
in če mi ne boš pustil spati na kavču...
bom poklicala hotelsko varnost, in te obtožila spolnega nadlegovanja.
Vsi predali so pri meni.
Želiš tu razpakirati?
Ne, je že v redu. Dovolj jih je še tu.
Se bom že znašla.
Naprej.
Oprosti, v kopalnico moram.
Prav.
Lahko noč.
Ja.
Lahko noč.
Dobro jutro.
Mislil sem, da spiš.
Sem. Nočem zamuditi nič razburljivega.
Se bojim, da razburljivo, ni prava beseda za to.
Ko pride do dela, smo le možje za denar pri delu.
Je zelo velika...
vendar zelo tiha, vljudna bitka...
kjer je preveč na kocki.
Greš dol? -Ja, takoj bom z vami.
Ni to, kar si misliš.
Vem, da je bila zadaj v nedrčku...
ampak v resnici se med nama nič ni zgodilo.
Zakaj bi te skrbelo, kaj jaz mislim?
Ne vem. Verjetno se bojim, da jo boš podcenjeval, če bi bila z mano.
Pomemben dan.
Brez želje poveličevati sebe...
mislim, da se bomo danes borili za nekaj velikega, kot je odprava suženjstva.
Torej, srečno.
Držite položaj.
Dolg, pomoč in trgovina. Pritiskajte za vse.
Pretvarjajte pa se, kot da ne veste, da je to vse.
Dobrodošli na prvi seji...
vrha G8 v letu 2005...
pod pokroviteljstvom Velike Britanije.
Prav, lahko gremo na točko devet...
Mislim, da je precej nesporna zadeva...
o čemer smo se vsi strinjali februarja. Jean-Paul, prepuščam tebi.
Ja, vse sem vas opozoril na ta del vprašanja.
Če pogledamo odstavek 7...
je tu priporočilo o višini pomoči za letošnje leto...
in naše mnenje je, da potrebuje nekaj sprememb, in oprosti, George...
tudi malo več stvarnosti.
Nazaj k naši glavni temi.
Te dni so vse oči uprte v vrh G8 v Reykjaviku.
Medtem ko poročamo, se sestajajo finančni uradniki. Na vrhu dnevnega reda...
V krogu se vrtimo glede teh vprašanj.
Mislim, da je čas, da pokaže Britanska delegacija malo fleksibilnosti.
In osupli smo zaradi dodatka v odstavku 17.
To nakazuje, da so bile sprejete spremembe, za kar nismo vedeli.
Upamo, da bo dosežen kakšen
sporazum med svetovnimi voditelji.
Ta resolucija se nanaša na trgovinske subvencije. Lahko je kratka.
Z našega stališča, to ne more biti kratka razprava.
Mislim, da gre tu za nekaj drugega.
Preden lahko sprejmemo celoten paket teh ukrepov...
moramo dobiti precej močnejši načrt...
kako ustvariti in podpreti boljšo upravo v Afriki.
Denar, ki ga dajemo Afriki...
lahko pomaga le, če je tam učinkovit sistem.
Takrat lahko Afrika začne reševati svoje probleme sama, in si sama pomaga.
Sprejeti bomo morali nekaj težkih odločitev.
Bo to pomoč? Bo dolg?
Ali bo trgovina? Ker ne more biti vse troje.
Viski ali gin? Ali oboje?
Viski. Z malo vode bi bilo lepo.
Mislila sem, da je tisto kar prosiš že polovica, kar potrebuješ.
Vem. Ampak bil je zelo...
kompleksen dan.
Smo v času, ko so na splošno...
ljudje zelo negotovi glede svojega gospodarstva.
Ni ravno primeren čas za nesebičnost.
Škoda.
Si končal? -Zaboga, ne. Niti približno.
Delovna večerja bo...
ki se bo, se bojim, zavlekla pozno v noč.
Oprosti. -Ne, v redu je.
Zame je ta soba na višku razkošja.
Si lepo preživela dan? -Ne slabo.
Jutri bom šla verjetno še dalj.
Poskušal bom najti pravi led...
ko smo že na Islandiji.
Pred večerjo bo postreženo s pijačo.
Nadvse dobrodošla si, da me spremljaš, če želiš.
Seveda ti ni treba.
Sliši se lepo.
Samo oprham se.
Žal mi je, uporabila sem obe veliki brisači.
Mislila sem, da sta še dve, pa se je izkazalo, da sta mali.
Bom poklicala dol, da prinesejo še kakšno.
Ni treba, ne skrbi. V redu bo. V resnici nisem ljubitelj velikih brisač.
Srhljivo. -Ja, ampak ne skrbi.
Nekaj najbolj dolgočasnih ljudi na svetu, je v tej sobi.
Nosilci zlatih medalj iz Olimpijskih iger za dolgočasneže so.
Karkoli boš rekla, bo bolj zanimivo, od tistega, kar so oni kadarkoli rekli.
Greva?
Razveselilo te bo dejstvo, da čeprav z Georgeom...
ne veva skoraj nič o tebi, skoraj ne govoriva o drugem.
O, bog.
Pazite, razbojnik na 6:00.
Hvala bogu, gruča ljudi, ki govori angleško.
Draga Ruth. -William.
Minister, to je Gina.
Ja, spomnim se. Kako se imaš, Gina?
Dobro, hvala. Pa vi?
Ja, tudi jaz se imam izredno.
Upam, da ne boste zares dopustili...
da Milenijske razvojne cilje vržejo z dnevnega reda.
Ne, to se ne bo zgodilo.
Pa so že malo padli navzdol po dnevnem redu.
Prvi dan je vedno malo žongliranja glede dnevnega reda.
Ne morete vi zažonglirati Milenijskih ciljev malo navzgor?
Po tem, kar mi je povedal Lawrence, so le ti najpomembnejši.
Vedno je težko porivati zadeve tuje finančne politike...
višje po dnevnem redu, toda, trudimo se po naših najboljših močeh.
Dobro. Očitno ne vem nič...
toda zdi se mi, da je to zares vprašanje življenja in smrti.
Zdi se mi, da je to tisto, za kar se je resnično vredno boriti.
In boril se bom, verjemi mi.
Boj proti revščini je zame zelo pomemben.
Vendar je tudi pomembno, da predstavljam interese ljudi, naše lastne države.
Ja, seveda.
Čeprav niti za trenutek ne verjamem, da bi ljudje v naši državi...
želeli, da predstavljate njihove interese...
če bi to počeli namesto, govorjenja o reševanju življenj...
milijonov in milijonov otrok...
ki bodo vsekakor umrli naslednje leto, če vi tega ne rešite.
Mojbog.
Lawrence ni povedal, da ste ženska s tako močnimi nazori.
Iti moramo.
Nekaj reči moramo še urediti, pred začetkom seje. Oprostite nam.
Tako. -Oprosti.
Sem se popolnoma osramotila? -Ne.
Le nepričakovano je bilo.
Oprosti.
Strinjamo se, da so Milenijski cilji pomembni in aspiracijski.
Toda rešitev teh nalog je zelo zapleteno.
Se strinjamo, in mislimo, da je najboljši način pomagati celini kot je Afrika...
z močnim svetovnim gospodarstvom.
Šibko svetovno gospodarstvo in vsi bomo padli skupaj.
Revne države si lahko opomorejo.
Poglejte Kitajsko, zadnjih pet let.
Z učinkovitim in močnim tradicionalnim trgovanjem...
je Kitajska postala najhitreje rastoče gospodarstvo na svetu.
Lawrence, tebi predajam.
Ja.
Statistike nakazujejo...
da je Afrika lahko poseben primer.
23 od 25 najrevnejših držav je v Afriki.
V zadnjih petih letih, 23 od 23...
Je postalo še revnejših. Tega se zavedamo.
Ja, prav. Mislimo...
da je potreben dramatičen in drzen paket ukrepov.
Ne pravimo, da nočemo govoriti o tem.
Pravimo le, da ko govorimo o krepitvi našega gospodarstva...
govorimo tudi o tem, kako rešiti problem revščine.
Tudi v Afriki.
Kako je šlo?
Mislim, da bom poskusil tisto "viski-gin-skupaj" zadevo.
Oprosti, mi boš oprostila, če grem v posteljo?
Urnik je zelo neizprosen.
Seveda.
Mi oprostiš, če jaz ne grem? -Seveda.
Toliko stvari je v hladilniku, nekdo jih mora pojesti.
Upam, da te ne moti.
Berem nekaj od teh reči. -Ne, ne moti me.
Katero od pretresljivih tem bereš?
Ne more biti res, da 800 milijonov ljudi...
živi z manj kot dolarjem na dan.
Ja, na drugem koncu lestvice pa so krave na Škotskem...
ki dobijo subvencij za približno 12.000 funtov na leto.
Krava bi lahko letela okoli sveta v prvem razredu...
za denar, ki ga namenimo kmetom, da jo vzredijo.
100 mater pa umira zaradi AIDS-a...
in ne bi umrle, če bi imele denar namesto krav.
Zdaj je vse slabo.
Spominjam se, ko je udaril...
tisti grozni tsunami...
in krutega krvnega davka, 250.000.
To je povprečen teden za revne.
Imeti bi moral več slik v teh papirjih...
da bi dejansko lahko videli, za kaj gre.
Tu piše, da bilijoni nimajo čiste vode...
da jih tisoče umira zaradi AIDS-a, mogoče bi bilo bolje...
če bi lahko videl otroka kako pije umazano vodo...
ali, saj veš, videti otroka...
Ne, mislim, ne pokazati umirajočega otroka...
ampak, saj veš, nekaj, kar bi vse prikazalo bolj resnično.
To je zelo dobra zamisel.
Predlagal jo bom za prihodnji vrh.
Vesela sem, da lahko pomagam.
Bi malo čokolade?
Ne, hvala.
Dobro...
ker je ni nič ostalo.
Oprosti, bolje bo, da grem in poskusim zaspati.
Imaš pogosto težave s spanjem?
Ko o čem razmišljam, ja...
ampak, saj veš, pogosto rešim težave kasneje ponoči.
V tem je težava. -Kaj?
Misel, da lahko rešiš težave, ko pozno bediš...
je razlog, da pozno bediš. -Res.
Poskusil bom ne misliti na nič.
Ko jaz ne morem spati, se pretvarjam, da sem statistka v filmu...
in sem plačana, da se pretvarjam, da sem mrtva...
in tam je kamera, ki me snema od blizu...
zato moram sprostiti vse mišice na obrazu...
in na koncu zaspim.
Bom poskusil. -Dobro.
Pretvarjaj se, da si mrtev. To je moja zvijača v življenju.
Me boš poljubil za lahko noč?
Ja, seveda.
Mogoče pa ne.
Mi bo dalo misliti.
Tvegaj.
Lahko noč.
Lepe sanje.
Spiš? -Ne.
Od 1:00 se pretvarjam, da sem mrtev.
Na žalost, sem še vedno živ.
Še vedno buden.
To bi lahko pomagalo.
Zdaj pa zaspi, drugače sem le zapravila zadnjih 45 minut.
Oprosti, vem, da gre za to, da bi zaspal...
ampak, ali lahko rečem, da je to zelo nenavadno zame...
in ne misli, da zato, ker ne govorim veliko...
ne bi rad veliko povedal.
Ne. Ne bom mislila tega.
Kaj pa ti? -Tiho.
Klepetulja.
Kam greš?
Na zajtrk.
Jaz tudi.
Si prva oseba s tattoojem, ki sem jo poljubil.
Ko sem bil mlad, je bila edina oseba s tattoojem Popey.
Ti ni bil všeč? -Ne preveč.
Premier, vam lahko predstavim...
Ne glej, toda pravkar je prišel premier.
Dobro jutro, Gina. Dobro jutro, Lawrence.
Dobro jutro, gospod.
To je g. Gerhardt, moj enakovreden partner iz Nemčije.
Dobro jutro.
In kako gre pri Milenijskih ciljih, minister?
Mislim, da bomo v redu opravili. -Je "v redu" dovolj dobro?
Je "v redu" dovolj dobro za vas, g. Gerhardt?
Mislim, da je "v redu" veliko več, kot je večina pričakovala.
Torej bo umrlo še več mater med porodom?
Še veliko otrok pred petim letom? Veliko in veliko smrti zaradi bolezni...
ki so le hec za ljudi kot ste vi in jaz?
Mlada dama, dobro bi bilo, da se ozrete malo okoli.
Na tisoče bo imelo koristi, od tega, kar počnemo danes...
ki jih drugače ne bi imeli.
To lahko vidim.
Samo, malo je težko, za tiste, ki so na napačni strani črte.
To je zelo zapleta tema, Gina.
Lawrence in jaz, sva pogosto pri delu ugotovila...
da je premalo znanja, lahko nevarna zadeva.
Vem.
Moj oče, ki mogoče ni bil tako izobražen kot vidva...
je včasih govoril, da je veliko znanja lahko tudi nevarno.
Zamegli ti pogled v bistvo stvari.
Uživaj v obroku.
Bi mi povedal, kaj za vraga se dogaja.
Kdo je ta ženska? -Oprostite, zelo mi je žal.
Ne, ne. Resno mislim. Kdo je?
Le dekle, ki sem jo spoznal v kavarni. -Je res? Je res?
Meni se zdi, da smo prišli na Islandijo, da bi se zaprli...
v ta vražji hotel, da bi ubežali pred blaznimi protestniki...
dejansko pa smo pripeljali enega posebej za nas...
ki na vsakem vogalu napada edinega moža...
ki namerava storiti nekaj za tisto, kar jo skrbi...
namreč mene!
Gerhardt je izgledal, kot da bo eksplodiral.
Govori z Robertom, Lawrence. Zdaj ne morem govoriti s tabo.
Vprašanje varnosti je, Lawrence. Lahko kakorkoli jamčiš zanjo?
Žal, ne morem. Ne uradno. Nisem pogledal njenega potnega lista.
Prepričati se moramo, da ni podtaknjena, da moti.
Seveda... -Tudi, če ni...
moti vse. -Opažam to.
Moral jo boš prositi, da gre. -Prav. Seveda.
Lahko jutri?
Ne bom se pogajal s teboj o času odhoda, Lawrence.
Sam odloči, kaj misliš, da je prav narediti.
Dobro.
Res mi je žal.
Žal moram reči, da je malo pozno za to.
Si v redu, Lawrence? -Kaj naj rečem, George?
Imeli smo nekaj nesrečnih situacij...
Mož, ki nima v življenju ničesar razen dela, to je nesrečno.
Nato pa, po čudnem naključju...
najde nekoga, ki to naredi neresnično, za dan ali dva.
Potem pa se naenkrat zazdi...
da je cena, ki jo je potrebno plačati za ta žarek...
nekakšna...
sramota.
Ne zdi se ravno pošteno.
Seveda pa ti, od vseh najbolje veš, kaj je nepoštenje.
Žal mi je, vem.
George.
Iti moramo.
Me pustite 10 minut? -Ja.
Seveda hočejo, da grem. -Ja.
Kaj hočeš, da naredim? -Ostaneš. Očitno.
Hvala.
Zdelo se je prav, da povem.
Verjetno ni bilo prav. Kaj ti misliš?
To zagotovo ne bi bil moj način delovanja.
Videla sem te prihajati nazaj, po vsakem sestanku...
z občutkom, da si razočaral ljudi, katere nisi hotel razočarati...
čutila sem, da se moram postaviti za ljudi, ki so zapostavljeni.
V zaporu, so bili vsi zapostavljeni, nisem se mogla postaviti za njih.
Oprosti, "zapor"?
Ja.
V zaporu si bila? -Ja.
Rekla si, da si neke vrste študentka.
Veliko časa sem imela za študij.
Kako dolgo si bila v zaporu? -Ne dolgo.
Ko sva se prvič srečala, sem ravno prišla ven.
Zakaj mi o tem nisi povedala že prej?
Ničesar o sebi ti nisem povedala. Nič ne veš o meni.
Pri vseh detajlih, zakaj bi ti povedala o tej.
Zakaj ne vem nič o tem?
Ker ne mislim da...
karkoli zanimivega o meni...
ima opraviti kaj z rečmi, ki sem jih počela prej.
Iti moram...
sicer bom ob službo, katero sem verjetno že izgubil.
Kar se je zgodilo...
sinoči, je bilo le...
del načrta?
Ne obstaja načrt.
Nikoli nisem imela načrta.
William, govorili smo dolgo v noč...
mislim, da smo našli rešitev za pogovore o Milenijskih ciljih.
To so dobre novice.
Zdi se nam, da je pomembno, da pokažemo...
da denar, ki ga dajemo Afriki, lahko pomaga.
Zato mislimo, da moramo pogledati rezultate...
tega, kar že delamo pri AIDS-u...
To okrepiti, nato pa vse usmeriti...
k edinemu Milenijskemu cilju.
Večji uspeh je, kar potrebujemo.
Ja...
dobro.
To je brez dvoma...
vabljiv kompromis.
Še vedno pa močno nasprotujem...
temu, da rečemo, da bomo peščici pomagali danes...
večino pa prepustili...
upanju, da bo čez 10 let...
tu skupina ljudi...
odločna, kot smo mi zdaj.
Seveda vneto podpiram vašo pobudo.
Še vedno pa mislim, da lahko dosežemo napredek pri celotnem paketu:
Dolg, pomoč, trgovina.
Veliko nas ni prepričanih, če je to dejansko...
pravi forum, za reševanje vprašanj trgovine.
Z največjo voljo, William...
trenutno ni pravi čas, da pride na dan tako obsežen paket.
Preprosto ni mogoče.
Dovoli, da preletim nekaj drugih pomembnih vprašanj...
zaradi katerih smo tu.
Mednarodna varnost, globalno gospodarstvo, nestabilnost cen nafte.
Preveč časa smo porabili pri tem vprašanju.
Ja, naj...
Naj odprem to vprašanje samo še enkrat, na naslednji seji.
Ne more biti z istim paketom. Tega nihče ne bo sprejel.
Ne, brez skrbi.
Mislim, da lahko pridemo do rešitev, s katerim bomo vsi zadovoljni.
Kako je šlo?
Sporazum bo.
Pri koncu dneva je vedno sporazum.
To je...
upanje državne službe.
Spreten kompromis.
Torej je zvečer pomembna večerja? -Ja, pomembna večerja...
premierji, predsedniki, vsi.
Seveda lahko prideš, če želiš.
In jutri bodo potem sprejete vse neprave odločitve.
Podali bomo svoje izjave...
priznali, kdo so res naši sovražniki...
in do kje nam je spodletelo.
Vsi si zakrpajo rane in glave za vrnitev domov.
Mi lahko pomagaš pri tem?
Zredila sem se.
Nisi debela.
Dobro znano, znanstveno dokazano dejstvo je...
da se zadrge...
na Islandiji skrčijo.
Hvala...
ampak pred nekaj meseci sem bila vsekakor vitkejša.
Te lahko vprašam o tisti...
Zadevi, ki si jo prej omenila?
Mnogo lepše bi bilo, če ne bi.
Zapri oči. -Kaj?
Zapri oči.
Zdaj poznam štiri dejstva...
o Reykjaviku.
Björk je od tu.
Spassky je tu premagal Fischerja.
Zadrge se skrčijo tu.
In mogoče je v Reykjaviku...
preživeti noč nečesa, zelo blizu ljubezni.
Lawrence, besedico. -Ja, oprostite.
Kaj za vraga ona počne tukaj? -Pravzaprav si odločitev prepustil meni.
Mislil sem, da ti nisem pustil izbire. -Nisem mogel tega storiti.
Osebno ni bilo mogoče.
Če bo povzročala težave, bo hudičeva cena.
Vem, ampak ne bo.
Zjutraj si naredila pravo zmedo.
Žal mi je. -Ne, ne, v redu je.
Dala si mi nekaj zanimivega, da povem otrokom, ko sem klicala domov.
Koliko otrok imaš?
Tri. Oprosti, dva.
Imela sem tri, zdaj imam dva.
Žal mi je. To je napaka, ki jo bom kmalu nehala delati.
Žal mi je. -Ne, v redu je.
Nekaj najhujšega je.
Vem, najhujša stvar je.
Žal mi je, pri drugih sem pripravljena.
Samo z neznanci...
Motor je bil.
Ves čas se dogaja. Dogaja se nam.
Zakaj ne?
Torej, na primerno vedenje nocoj?
Seveda. Potrudila se bom primerno vesti po najboljših močeh.
Tri ure ob najbolj omejenem možu v Kanadi.
In to je precej konkurenčna kategorija.
Do zdaj, vse dobro. -Pomeni kaj?
Zdržala si 20 minut...
brez nadlegovanja finančnega ministra Velike Britanije.
Prosim tišino za premierja.
Dame in gospodje...
Nameraval sem imeti precej dolg govor...
ampak, pri pogledu na meni...
sem videl, da imamo za desert okusen soufflé...
in bojim se, če bom predolgo govoril, da se bo sesedel, in govor tudi.
Zelo zabaven mož je. Javnost se tega ne zaveda. Zelo očarljiv.
Naj začnem s pomembno stvarjo.
Pred petimi leti...
je svet sprejel vrsto veličastnih obljub...
in odločni smo...
izkoristiti to konferenco resno...
za rešitev največjega...
prekletstva revščine v svetu.
Ne smemo dopustiti, da nam uide z nadzora...
tudi če ta trenutek ni v naši moči, da jo popolnoma odpravimo.
Bravo, bravo.
To ni res.
Mojbog. Ne spet.
To ni res.
Oprostite, gospa...
ampak vpadanje v besedo res ni navada na teh srečanjih.
Kakšne so potem navade?
Spretno zapakiran kompromis in nekakšno ignoriranje revnih?
Mogoče bi se o tem lahko pogovorila kasneje?
Dvomim. Mislim, da me bodo kasneje vrgli ven...
torej bo moralo biti zdaj.
Ne vem, koliko ostale gospe veste o tem, kaj se dogaja...
toda moj prijatelj tu mi pravi, da medtem, ko bomo jedli...
100 milijonov otrok skoraj strada.
To so milijoni otrok, ki bi ubijali...
za košček hrane, ki bo ostal na robu mojega krožnika.
Otroci, ki so potem tako šibki, da bodo umrli že zaradi pika komarja.
In na koncu bodo umrli...
eden, vsake tri sekunde.
Pa je šel.
In še eden.
Vsakdo, ki ima otroke...
ve, da imata vsaka mati in oče v Afriki...
neizmerno rada svoje otroke.
In gledati, kako ti umira otrok...
Gledati jih, kako umirajo...
in nato umreti sam, ko jih poskušaš zaščititi...
to ni prav.
In jutri...
ima osem mož, ki sedi za to mizo...
moč, da reši ta problem...
s sprejetjem nekaj velikih odločitev.
In če jih ne...
jih nekoč, nekdo drug bo.
Pogledali bodo nazaj, na nas in rekli:
"Ljudje so dejansko umirali, v milijonih, nepotrebno...
pred vami...
na TV zaslonih.
Kaj ste mislili?
Vedeli ste, kaj je potrebno, da to ustavite, in tega niste storili.
Sram vas bodi."
To je, kar morate storiti jutri.
Biti veliki, namesto sramovati se.
Ne more biti nemogoče.
Mora biti mogoče.
Kot sem govoril...
preden sem bil prekinjen...
Dobro. Malo moramo še dodelati sedmi in trinajsti...
videti pa je, da bomo dosegli več pri dopolnilih, kot pa smo upali.
Kar se tiče Milenijskih ciljev, očitno ne bo enostavno...
vendar verjamem, da kaže na boljši sporazum in boriti se moramo zanj.
Ima še kdo kaj za reči, o čemerkoli preden gremo notri?
Ni dober sporazum.
Je sporazum, ni pa dober.
Mislim, glede na okoliščine...
da bomo verjetno, na žalost...
morali poslušati tvoje mnenje...
z zadržkom, Lawrence.
Vem. Vendar čutim, da ga moram vseeno povedati.
Nameravam odstopiti s položaja...
ker mislim, da sem se vedel nespametno...
in bom od zdaj naprej obravnavan upravičeno kot...
rogonosec in norec.
Mislim, da je imela ženska, o kateri je vprašanje, na splošno prav.
Mislim, da nam prehaja v navado, da vedno sprejmemo kompromise...
zato nas vedno zlahka odpravijo.
Delamo in delamo vse življenje...
ne dobimo pa tistega za kar delamo.
In mislim, da če bi bili možje, o katerih smo sanjali, da bomo...
ko smo bili mladi...
bi sprejemali sporazume pri drugih rečeh...
in hodili domov razlagat naše male neuspehe...
našim državljanom, ne bi pa ogrožali...
dejanskih življenj ljudi, katerih nikoli ne bomo srečali...
samo zato, ker jim tega ni treba razlagati v obraz...
zakaj nismo mislili, da je vredno da se borimo za njihova življenja.
Hvala za to, Lawrence. Kot je zdaj...
potem bi bilo res bolje, da prepustiš zaključna pogajanja nam.
Ni se pokazalo kot popoln romantičen oddih.
Ne.
Dve malenkosti: Prvič, ne skrbi preveč.
Moje življenje je polno slabih stvari...
in tudi to bom preživela. Drugič...
ti si prisedel k meni.
Kaj?
Razmišljala sem.
Vem, da si se spraševal če je bilo načrtovano...
nekakšna zarota...
toda, če je bila, bi morala jaz prisesti k tebi...
ti slediti in ti prisesti.
Toda ti si prisedel k meni.
Dejstvo, ki se ne ujema.
Razen če posedujem čudno moč, ki te je privlekla k moji mizi.
Torej...
Torej?
Zakaj si potem to storila?
Malo upanja. -Kakšnega upanja?
Malo upanja, da lahko kaj spremenim...
in ker nisem imela kaj izgubiti.
Razen mene.
Poskušam se potolažiti z dejstvom...
da sem poskusila narediti, kar si želel, da naredim...
čeprav nisi hotel, da to naredim.
Gina, naj...
Naj grem domov s teboj?
Ne.
Lepih dni je konec.
Ostalo je le razočaranje in moja preteklost, ki me je spet ujela.
Poglej me.
Resnično si ne predstavljam skupne prihodnosti.
Si jo ti?
Naj te peljem na letališče.
Na svidenje. -Na svidenje.
In hvala.
Ker si bil nežen in resničen.
To je redko.
Povej mi.
Zakaj si bila v zaporu?
Ranila sem moškega.
Zakaj?
Kar je ranil otroka.
Ubil je otroka.
Tvojega otroka?
Je pomembno čigavega otroka?
Prekleto!
Prekleto! Hotel si to!
Dame in gospodje...
pred nami je zgodovinski dan.
Mislim, da smo se odločili za točko 7/8 dnevnega reda...
pred seboj imate...
osnutek predloga naših končnih zaključkov, sporazumno.
Kar nas pripelje do nesrečnih Milenijskih ciljev...
in ali je to konferenca...
na kateri smo resnično odločeni...
boriti se proti skrajni revščini...
ali le nadaljevati, da dosežemo kar je dosegljivo.
Moj instinkt, torej moja odločitev...
je, da kljub včerajšnjemu incidentu...
kar je postavilo vse bolj na čustveno področje...
bi morali opraviti veliko nalogo.
Ne moremo dovoliti, da se ta morija...
odvija pred našimi očmi niti za eno leto več.
Zato se bo vprašanje skrajne revščine vrnilo...
na vrh današnjega dnevnega reda.
Naredili bomo odločilen napredek pri pomoči...
na področju dolga, na pravičnem trgovanju...
In kdorkoli misli, da se o tem ne da pogajati...
se, kot je včasih govoril moj oče, "prekleto moti".
Dame in gospodje, predajamo vam nove predloge.
In ne pozabite, tudi če sva s premierjem sama v tem...
Nisva sama.
Za nama stoji 30.000 otrok...
ki bo umrlo vsak dan zaradi skrajne revščine...
in ponosna sva, da sva njihova zastopnika.
Nisem posvetil življenja politiki...
da bi lahko rekel, da sem bil del generacije...
kateri je uspelo znižati carino...
na uvoz kave na 27,3%.
Želim biti del velike generacije...
katera je imela prvič možnost...
izkoreniniti revščino, in to naredila.
Smo sami v tem?
Bo še kdo stopil poleg nas?
Prihajajo. Gredo.
Halo? -Prižgi televizijo.
Dame in gospodje...
moja dolžnost in odgovornost je...
da vam sporočim izid tega vrha.
Vrh, na katerem smo, verjamem da...
imeli priložnost spremeniti svet.
Včasih doleti generacijo, da je lahko velika.
Lahko si ta velika generacija.
Nelson Mandela, 2005
Prevod: ZoMk